Author: Ekonom

POČETAK

PREUZMI DOKUMENT

ODGOVORI/REŠENJA

MONETARNA EKONOMIJA I BANKARSTVO - RAD ODELJENJA IV1

Nastanak, razvoj i funkcija novca
Vrednost novca i promene vrednosti novca
Monetarna ravnoteža i monetarni poremećaji
Pojam i koncept novčane mase u Jugoslaviji
Kreiranje novčane mase
Primarni novac – pojam i kreiranje
Monetarni multiplikator
Kreditni potencijal poslovnih banaka
Kreditna multiplikacija
Pojam kredita i kreditiranja kao osnovnog bankarskog posla
Monetarno-kreditni sistem
Ciljevi i zadaci monetarne politike
Instrumenti monetarne politike
Finansijska funkcija preduzeća
Finansijka politika preduzeća
Finansijsko planiranje i finansijska analiza
Finansijsko upravljanje i odlučivanje
Finansijska tržišta
Novčano tržište
Devizno tržište
Tržište kapitala
Hartije od vrednosti na tržištu kapitala
Hartije od vrednosti na tržištu novca
Berze – pojam i podela
Funkcionalne berze
Berzansko poslovanje
Berze i berzansko poslovanje u Jugoslaviji
Pojam, vrste banaka i nastanak i razvoj bankarstva
Banke i bankarski sistemi u razvijenim zemljama
Današnji bankarski sistem u Jugoslaviji
Pojam, zadaci i funkcije centralne banke
Status, funkcije, nadležnosti i odgovornosti Narodne banke Jugoslavije
Organizacija, upravljanje i rukovodjenje Narodnom bankom Jugoslavije
Utvrdjivanje monetarno-kreditne politike
Regulisanje količine novca
Regulisanje likvidnosti u plaćanjima sa inostranstvom
Prihodi, rashodi i fondovi Narodne banke Jugoslavije
Kontrolna funkcija i posebna ovlašćenja Narodne banke Jugoslavije
Osnivanje i predmet poslovanja poslovne banke
Organizacija, upravljanje i rukovodjenje poslovnom bankom
Pojam i vrste bankarskih poslova
Pasivni bankarski poslovi
Aktivni bankarski poslovi
Neutralni bankarski poslovi
Sopstveni bankarski poslovi
Finansijski I kreditni potencijal banke
Bankarska analiza bilansa
Fondovi banke
Pojam, suština i vrste kreditiranja
Osnovna načela bankarskog poslovanja
Vrste, učesnici i načela platnog prometa
Nosioci platnog prometa i računi za obavljanje platnog prometa
Operativno obavljanje i instrumenti platnog prometa
Planiranje i poslovna i razvojna politika banke
Upravljanje kreditnim potencijalom i ocean boniteta tražioca kredita
Depozitni potencijal banke
Akcijski potencijal banke i reserve
Povezanost banke sa finansijskim tržištem i finansijsim berzama
Informacioni sistem u banci
60. Razvoj bezgotovinskog i elektronskog plaćanja

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

1. Nastanak, razvoj i funkcija novca
U vreme prvobitne ljudske zajednice proizvodnja je bila na veoma niskom stupnju razvoja. Ponekad je sasvim slučajno dolazilo do pojave viškova proizvoda koji su se međusobno razmenjivali jer je čovek I tada imao instikt da traži ono što ne poseduje. Sa razvojem robne proizvodnje menjala se I prometna vrednost kao I način izražavanja vrednosti.
Prost oblik vrednsoti karakterističan je za vreme kada se vrednost robe izražavala manjom ili većom količinom samo jedne robe (trampa).
Potpun oblik vrednsoti javlja se u vreme kada se vrednost jedne robe izražavala različitim vrstama druge robe.
Opšti oblik vrednosti nastaje kada se javlja potreba da se pronađe roba putem koje će sve druge vrste robe izražavati svoju vrednost. Nedostatak ovog obilika izražavanja vrednosti ogleda se u teritorijalnoj I vremenskoj ograničenosti.
Novčani oblik vrednosti pojavio se u vreme kada je pronađena roba koja je na svim teritorijama izražavala vresnost svih drugih roba. Zlato je bilo najpogodnije kao opšti ekvivalent.
Ovaj način izražavanja vrednosti dovodi do novog oblika razmene. Roba se sada razmenjuje za novac.
Novac je roba koja ima upotrebnu vrednost I vrednost kao I svaka druga roba. Funkcije novca su:
Novac kao mera vrednosti
Novac svojom upotrebnom vrednošću izražava vrednost svih drugih roba. Svaka roba ima vrednost, a novcem se izražava količina utrošenog rada za proizvodnju robe.
U robnoj razmeni razmenjuju se robe različitih upotrebnih vrednosti. Putem novca sve robe postaju kvantitativno (količinski) uporedive što olakšava promet (razmenu) roba.
Cena je vrednost robe izražena odredjenom količinom novca.
Funkciju mere vrednost novac ostvaruje putem merila cene.
Merilo cene je propisana količina novca sadržana u moneti.
Moneta je kovan novac kome država odredjuje kvalitet, naziv, oblik, masu (težinu).
Novac kao prometno sredstvo
Prvobitno razmena se obavljala trampom tj. razmenom robe za robu. Roba se prodavala ali se istovremeno kupovala druga, pa je robni proizvodjač istovremeno i kupac i prodavac. Sa pojavom novca promet roba odvija se u dve faze:
- faza prodaje (roba se prodaje za novac)
- faza kupovine (za novac se kupuje roba)
Novac kao sredstvo plaćanja
Sa odvajanjem faze kupovine(novac za robu) od faze predaje (roba za novac). Medjutim kupac može da uzme robu ako mu je potrebna na kredit (poverenje) ako nema novca odmah da plati. Kupac se obavezuje (pismeno) ugovorom da će da plati u odredjenom roku pod uslovom da prodavac prihvati robu na odloženo plaćanje. Roba se prodaje za novac. U trenutku kupoprodaje novac nije prisutan.
4. Novac kao blago
Roba može da se proda, a da se novac ne uloži u kupovinu druge robe. Ako se ne uloži u kupovinu druge robe novac se akumulira, zadržava, čuva kod kuže kao blago tj. povlači se iz opticaja (prometa) i nagomilava.
Novac je predstavnik bogatstva i moći, čuva se u „slamaricama“, kućnim sefovima, takodje se može čuvati u banci i uvečavati po odredjenoj kamatnoj stopi. Povratni kredibilitet (poverenje) banke.
5. Svetski novac
Novac je opšte sredstvo plaćanja, kupovine i za uvećanje bogatstva. U medjunarodnoj robnoj razmeni roba se prodaje na kredit, a plaćanje preko ovlašćenih banaka. U medjunarodnoj razmeni, zlato (zlatne poluge) iz tretora centralne banke se koristi za izmirenje obaveza prema inostranstvu.
Zlato je opšte prihvaćeno sredstvo razmene i plaćanja. Nijedna država nema bogatu i raznovrsnu proizvodnju da bi zadovoljila svoje potrebe. Zato postoji medjunarodna robna razmena. Javljaju se poteškoće zvog vremenske i prostorne udaljenosti kupaca i prodavca, tj. više vremena da se roba dopremi do kupca i da se izvrši njena naplata. Zlato je svetski novac.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

2. Vrednost novca I promene vrednosti novca
Razlikujemo materijalnu I funkcionalnu vrednost.
Materijalna proističe iz vrednosti materijala od kojeg je novac napravljen, dok funkcionalna proističe iz njegove funkcije kao sredstva razmene.
Funkcionalna vrednsot novca zavisi od njegove kupovne snage koja je određena odnosom robnih I kupovnih fondova. Ovaj odnos izražava se kupovnom snagom novca I cenama robe I usluga. Cena robe I usluga je količina novca koja je potrebna za svaku nabavku određene količine robe I usluga, dok se kupovna snaga novca izražava količinom proizvoda I usluga, koja se može dobiti za određenu količinu novca I po određenim cenama.
Odnos cena I kupovne snage novca je recipročan.
Vrednost novca se stalno menja (povećava ili smanjuje ). Jedan od oblika porasta vrednosti novca jeste deflacija.
Deflacija dovodi do porasta kupovne snage novca usled poremećaja u robnonovčanim odnosima kada je ponuda veća od tražnje. Takođe dovodi do pada opšteg nivoa cena robe I usluga.
Smanjenje kupovne snage novca naziva se inflacija. Inflacija je rezultat:
Bržeg porasta kupovnih od robnih fondova, povećanja materijalnih torškova poslovanja…. Posledice inflacije su višestruke: povećanje količine novca u opticaju, povećanje cena, smanjenje kupovne snage novca, povećanje troškova života, neracionalna potrošnja.
3. Monetarna ravnoteža i monetarni poremećaji
Devizni kurs izražava odnos vrednosti domaće valute prema vrednosti strane valute, dok devizni ili valutni paritet predstavlja vrednost jedinice domaće valute izražene u zlatu ili američkom dolaru.
Valutom se u međunarodnim plaćanjima naziva svaka vrsta efektivnog novca kao zakonskog sredstva plaćanja u zemlji, osim kovanog zlatnog novca.
Pod devizama se podrazumevaju sva efektivna strana sredstva plaćanja, kao I potraživanja prema inostranstvu , u bilo kojoj valuti I na bilo koji način rasplagnja potraživanjima (čekovi, menice). Devite delimo na konvertabilne, nekonvertabilne I klirinške.
4. Pojam i koncept novčane mase u Jugoslaviji
Novčana masa je pokazatelj likvidnosti nacionalne privrede I indikator uticaja monetarno-kreditne politike na platežno sposobnu tražnju. Ukupna novčana masa, kao indikatro stepena likvidnosti, omogućava realizaciju društvenog proizvoda po tekućim cenama.
Novčanu masu emituje bankarski sistem. Kao agregat finansijskih sredstava, novčana masa predstavlja potraživanja nebankarskih transaktora prema bankarskom sektoru.
Novcem se smatra nešto što je sasvim likvidno, tj.što se na zahtev privrednih subjekata može potpuno zameniti u opšteprihvaćeno sredstvo razmene.
Narodna Banka Srbije uzima u obzir sledeće oblike finansijske active:
Gotov novac, depozite po viđenju banaka, štedne depozite banaka, štedne depozite Poštanske štedionice, oročene depozite banaka I oročene depozite Poštanske štedionice.
Prema metodologiji NBS novčanu masu čine :
depozitni novac
Gotov novac
Gotov novac koristi se kao sredstvo plaćanja u sistemu gotovinskog plaćanja između nebankarskih transaktora, dok se depozitni novac upotrebljava u sistemu bezgotovinskih plaćanja.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

5. Kreiranje novčane mase
Količina ukupne novčane mase u neposrednoj je korelaciji sa prometnom sferom privredne reprodukcije. Postoje tri mehanozma stvaranja novčane mase I to :
emisija bankarskih krediti
Devizne transakcije između nebankarskih sektora I inostranstva
Prelivanje depozita iz monetarne u nemonetarnu masu
Emisijom kratkoročnih kredita koje poslovne banke daju svojim komitentima povećavaju se depoziti po viđenju. Banka svojom kreditnom funkcijom kreira depozitni novac. Povećanjem depozita po viđenju povećava se obim novčane mase.
Drugi mehanizam realizuje se deviznim transakcijama. Kupovinom deviza od komitenata kreiraju se depoziti po viđenju ili gotov novac u opticaju, a time I novčana masa, dok se prodajom deviza povlači novčana masa.
Prelivanjem depozita iz monetarne u nemonetarnu masu, I obrnuto, smanjuje se odnosno povećava novčana masa. Formiranjem investicionih depozita I oročenih štednih depozita smanjuju se depoziti po viđenju I gotov novac, a time I novčana masa, dok se emisijom investicionih I potrošačkih kredita povećava novčana masa.
Novac u opticaju, kreiran na osnovu primarnog novcam nalazi se u pasivi monetarnih finansijskih institucija ili u aktivi kod nebankarskih finansijskih institucija I nefinansijskih subjekta.Bilansni indentitet se može formulisati kao :
M= K - NM + Dr
Novčana masa jednaka je iznosu kredita i drugih domaćih plasmana (K) umanjen za iznos nemonetarnih obaveza prema domaćim subjektima (NM) uvećanom za iznos potraživanja banakaprema inostranim subjektima (Dr).

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

6. Primarni novac – pojam i kreiranje
Primarni novac ili monetarna baza predstavlja ukupan iznos likvidnih obaveza NBS prema sektoru poslovnih banaka, sektoru stanovništva i ostalim nebankarskim sektorima koji imaju depozite po viđenju kod NBS.
Zbir komponenti u pasivi bilansa centralne banke predstavlja iznos primarnog novca ili novčanu bazu u datom vremenskom momentu, dok aktiva pokazuje tokove stvaranja primarnog novca u posmatranom periodu.
Primarni novac nalazi se u pasivi kao obaveza centralno bankarskog sistema, a u aktivi monetarnih finansijskih institucija i nemonetarnih subjekata. Suprotno tome, u aktivi centralnobanskarskog sistema nalaze se tokovi kreiranja primarnog novca koji istovremeno predstavljaju obaveze monetarnih institucija i nemonetarnih subjekata.
U sastav novčane mase ulaze depoziti po viđenju(D) nebankarskih sektora u sistemu poslovnih banaka i gotov novac (G) , a u sastav primarnog novca (novčana baza B) ulaze depoziti poslovnih banaka i neposrednih komitenata kod centralne banke ( centralni depoziti-R) kao i gotov novac
M=D+G
B=R+G
Primarni novac je karika između monetarne politike centralne banke i novčane mase kao indikatora likvidnosti u makrosistemu.Direktnim regulisanjem kvantuma primarnog novca centralna banka indirektno reguliše i kvantum novčane mase s tim što ona obavlja i dominantnu kontrolu nad kreiranjem primarnog novca.
Drugi bitan elemenat delovanja primarnog novca na novčanu masu jeste stabilnost monetarnog multiplikatora.
Postoje tri toka formiranja primarnog novca:
-kreditiranje poslovne banke, koje obavlja centralna banka
-kreditiranje neposrednih komitenata centralne banke, posebno države
-stvaranje i povlačenje primarnog novca po liniji deviznih transakcija centralne banke
Devizne transakcije centralne banke takođe predstavljaju autonomni tok formiranja primarnog novca.
7. Monetarni multiplikator
Monetarni multiplikator predstavlja broj jedinica novčane mase, koje se kreiraju po osnovu jedinice primarnog novca. Svaka jedinica odobrenog ili iskorišćenog kratkoročnog bankarskog kredita znači emitovanje određene količine novca u privredi. Formiranje monetarnog multiplikatora može se prikazati na više načina. Jedan od uobičajenih načina jeste da sistem funkcionalnih odnosa koji utiču na formiranje generalizovanog monetarnog multiplikatora prikaže koristeći depozite po viđenju (D) kao ključnu varijabilu monetarnog sistema. U tom slučaju, formiranje monetarnog multiplikatora može se prikazati na sledeći način:
M = D + G, B = R + G, R = r x (D+ T), G = g x D, T = t x D,
U navedenim formulama, upotrebljeni simboli imaju sledeće značenje:
M = Novčana masa B = Primarni novac (monetarna baza) D = Depoziti po viđenju G = Gotov novac R = Depoziti poslovnih banaka kod centralne banke T = Oročeni i štedni depoziti r = Stopa rezevi poslovnih banaka kod centralne banke g = Stopa gotovog novca prema depozitima po viđenju t = Stopa oročenih i štednih depozita prema depozitima po viđenju.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

8. Kreditni potencijal poslovnih banaka
Finansijski potencijal poslovne banke predstavlja skup svih pozicija u pasivi bilansa nanke jednak je zbiru svih izvora sredstava u toj pasivi. U aktivi bilansa banke nalaze se svi kreditni plasmani i rezerve. Poslovna banka je u ravnoteži ukoliko se svi kreditni plasmani i rezerve na strani aktive bilansa kvantitativno podudaraju sa svim izvorima bankarskih sredstava u pasivi bilansa banke.
Kreditini potencijal je uži pojam od finansijskog potencijala. Dobija se oduzimanjem programiranih rezervi od finansijskog potencijala. Koristi se za kreditne plasmane, odnosno za plasiranje bankarskih sredstava u vidu kredita. Ukoliko je kreditini potencijal jednak kreditnim plasmanima, poslovna banka je u ravnoteži. Ako je pak veći i obrnuto, poslovna banka je u neravnoteži. Faktori koji utiču na formiranje kreditnog potencijala su:
1.krediti centralne banke
2. stopa obavezne rezerve
3. prelivanje između depozita i gotovg novca
4. prelivanje sredstava između poslovnih banaka i NBS
5. prelivanje depozita po osnovu deviznih transakcija s inostranstvom
Povećanjem kredita centralne banke poslovnim bankama povećava se njihov kreditni potencijal, a kreditiranjem države povećavaju se depoziti privrede kod poslovnih banaka, a time i kreditni potencijal.
Stopa obavezne rezerve, koju propisuje NBS, svojim povećanjem utiče na smanjenje kreditnog potencijala poslovnih banaka i obrunuto.
Kreditni potencijal poslovnh banaka povećava se ili smanjuje prelivanjem depozita kod poslovnh banaka i gotovog novca u opticaju.
9. Kreditna multiplikacija
Kreditna multiplikacija je lančani proces
kreiranja depozita i kredita od strane poslovnih
banaka
Oblici: Kreditna multiplikacija se javlja na dva nivoa:
1. Na nivou poslovne banke (mikrokreditna multiplikacija)
2. Na nivou sistema poslovnih banaka (makrokreditna multiplikacija)
Ravnotežna pozicija poslovne banke – kreditni plasmani u visini
kreditnog potencijala
Inicijalni impuls izbacije banku iz stanja ravnoteže
Inicijalni impuls može biti:
1. Pozitivni (priliv novčanih sredstava u sistem banke)
2. Negativni (odliv novčanih sredstava iz sistema banke)
Faktori koji utiču na proces
mikrokreditne multiplikacije su:
1. Koeficijent vraćanja sredstava u depozitni sistem
(h)
2. Stopa rezervi (r)
Dakle, multiplikacioni proces na bazi inicijalnog
impulsa zavisi od dva ograničavajuća faktora –
koeficijenta vraćanja sredstava u depozitni
sistem (h) i komplementarne vrijednosti
koeficijenta rezervi (1-r)
Koeficijent rekreiranja kreditnog potencijala (z) se
izračunava na sledeći način:
z = (1-r)h
z = (1-0,2) x 0,8 = 0,32
Tumačenje: Na svaki euro kreditnog potencijala u svakom
multiplikacionom ciklusu, dolazi 0,32 eura kreditnog
potencijala u sledećem multiplikacionom ciklusu, dok
preostali deo ispada
Vrednost koeficijenta z se kreće u rasponu od 0 do 1
z = 0 ako je r=1 ili h=0
z = 1 ako je r=0 i h=1
1-z – koeficijent ispadanja sredstava iz depozitnog
sistema poslovne banke.
Maksimalni kreditni multiplikator:
Kmax = 1 / 1-z
(pokazuje snagu kreditne multiplikacije na bazi
inicijalnog impulsa od jedne novčane jedinice)
Kmax = 1 / 1-0,32 = 1,47059

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

10. Pojam kredita i kreditiranja kao osnovnog bankarskog posla
Kredit čine novčana sredstva koja, na osnovu ugovora o pozajmljivanju, jedna strana, poverilac, ustupa drugoj– dužniku, uz obavezu da ih on vrati u određenom roku, pod određenim uslovima I plaćanjem određene kamate kao cene korišćenja tih sredstava.
Krediti se mogu podeliti prema:
roku dospeća:
kratkoročne (do 1 godine)
Srednjoročne (od 1 do 5)
Dugoročne (od pet I više godina)
kategorji dužnika:
kredite dobavljača
Bankarske kredite
Kredite državnog sektora
nameni kredita:
Potoršačke
Investicione
Proizvodne
vrsti osiguranja:
blanko
Kredite sa realnim pokrićem
Prema davaocima:
kredite privatnog sektora
Državne kredite
Domaće kredite
Inostrane kredite
Poljoprivredne kredite
Industrijske kredite
Predmetu:
robne
Finansijske
Za savremeni kreditni mendžment važni su sledeći oblici kredita: lombardni, hipotekarni, kontokorentni, akceptni, avalni, kredit po kreditnoj liniji I investicioni kredit. U sistemu kreditiranja važno mesto pripada ceni kredita, odnosno kamatnoj stopi. Ona može biti nominalna, stvarna I realna. Svaka ugovorena kamatna stopa jeste nominalna kamatna stopa po kojoj se vrši obračun kamata.
11. Monetarno - kreditni sistem
Monetarno — kreditni sistem je skup načela, metoda, mera, instrumenata i institucija kojima se kreira i povlači novac, odnosno krediti, i regulišu monetarno — kreditne tokove u nacionalnoj privredi.
Monetarno — kreditna politika je skup pravila, propisa, mera i instrumenata kojima se, u monetarno — kreditnoj sferi nacionalne privrede, regulišu nivoi, struktura novčane mase, cirkulacije novca u prometnim kanalima reprodukcije, nivoi, struktura kreditnih plasmana, likvidnost ekonomskih subjekata i privrede, dužničko — poverilački odnosi ekonomskih transaktora i dr.
Kreditni sistem i kreditna politika u užem smislu predstavljaju skup propisa i pravila kojima se regulišu kreditni odnosi, osnove kreditiranja, izvore kredita, nosioci kreditne aktivnosti, korisnici kredita, uslovi kreditiranja i dr.
Monetarni sistem može se definisati kao skup institucionalnih i organizacionih pravila koja određuju tokove, instrumente i institucije.
Monetarna politika predstavlja oblik konkretnog monetarnog usmerenja privrednih tokova posredstvom odgovarajućih instrumenata monetarnog sistema i ona predstavlja jedan od osnovnih načina usmeravanja privrednih procesa. Njen glavni zadatak je snabdevanje ukupnog reprodukcionog sistema novcem u meri potrebnoj za nesmetano obavljanje plaćanja.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

12. Ciljevi i zadaci monetarne politike
Za sada bez dobrog odgovora
13. Instrumenti monetarne politike
Pod instrumentima se podrazumevaju varijable upravljanja, putem kojih nosilac monetarne politike određuje količinu novca u opticaju, reguliše likvidnost bankarskog sistema i održava likvidnost zemlje prema inostranstvu.
U instrumente monetarnog regulisanja ubrajaju se:
Eskontna ili diskontna stopa,
Kamatna stopa,
Stopa obavezne reserve,
Stopa rezerve likvidnosti,
Osnovica za obračun obavezne rezerve i rezerve likvidnosti,
Selektivni reeskontni krediti i
Politika otvorenog tržišta.
Eskontna ili diskontna stopa predstavljaju kamatnu stopu po kojoj Narodna banka Srbije daje poslovnim bankama kredite za likvidnost. Povećanjem ili smanjenjem eskontne stope smanjuje se ili povećava ponuda novca i kredita u zavisnosti od stavilnosti nacionalne privrede i tako se sprovodi politika tzv. skupog ili jeftinog novca i kredita.
Kamatnim stopama poslovne banke vode ekspanzivnu ili restriktivnu monetarno — kreditnu politiku u zavisnosti od odnosa između ukupne nacionalne ponude i efektivne tražnje. Ako je tražnja veća od ponude (tj. inflacija), povećava se kamatna stopa i pooštravaju se ostali uslovi kreditiranja i obrnuto kada je deflacija onda se liberalizuju uslovi kreditiranja.
Regulisanje obaveznih rezervi, koje poslovne banke treba da imaju kod centralne banke u propisanom procentu prema primljenim depozitima, vrlo je rasprostranjen instrument monetarne politike. Politiku stopa obaveznih rezervi sprovodi Narodna banka Srbije. Povećanjem ili smanjenjem stope obavezne rezerve smanjuje se ili povećava kreditni potencijal poslovnih banaka pa i mogućnost emitovanja kredita. Centralna banka određuje procenat na depozite po viđenju, koje poslovna banka uplaćuje kao obaveznu rezervu na račun kod Narodne banke Srbije. Tako stopa obavezne rezerve postaje ograničavajući factor kreditne i monetarne multiplikacije i kreiranja primarnog novca.
Stopa rezerve likvidnosti samostalno određuju poslovne banke radi regulisanja sopstvene likvidnosti i solventnosti. Rezerve likvidnosti zavise od nivoa depozita po viđenju, kao i od stope rezerve likvidnosti, koja se primenjuje na određeni obim depozita po viđenju.
Proširenjem ili sužavanjem osnovice za obračun obavezne rezerve i rezerve likvidnosti sužava se i proširuje kratkoročni kreditni potencijal banke pa i kreditni plasmani.
Selektivni reeskontni krediti su namenski krediti za regulisanje novčanog opticaja i likvidnosti, kao i za ostvarivanje određenih ciljeva ekonomske politike. Suština reeskontnog limita sastoji se u sledećem: ukoliko reeskontni limit iznosi 40% i ukoliko kreditni plasman banke za navedene namene iznosi 10 miliona dinara, Narodna banka Srbije treba da refinansira kreditni plasman u iznosu od 40%, što znači da je poslovna banka dala kredit u iznosu od 6 miliona dinara, a Narodna banka Srbije preostala 4 miliona dinara.
Operacije na otvorenom tržištu podrazumevaju kupovine i prodaje hartija od vrednosti, koje obavlja centralna banka. Postojanje organizovanog novčanog tržišta i tržišta kapitala sa velikom količinom pogodnih, pre svega državnih vrednosnih papira i brojnim učesnicima u njihovim kupovinama i prodajama osnovni su preduslov da operacije centralne banke na otvorenom tržištu dobijaju veći značaj kao instrumenti monetarne politike. Za korišćenje operacija na otvorenom tržištu, kao instrumenta monetarnog regulisanja, bitno je da centralna banka nema obavezu da kupuje državne vrednosne papire i time im održava tržišne cene, odnosno kamatne stope koje se na njih zaračunavaju. Politiku otvorenog tržišta sprovodi Narodna banka Srbije u okviru funkcije regulisanje novca u opticaju i time se emisija primarnog novca neposredno povezuje za kupovinu i prodaju hartija od vrednosti.
U vezi s tim, blagajnički zapisi su dopuncki instrumenti monetarnog regulisanja. To su oblici kratkročnih hartija od vrednosti koje mogu izdavati Narodna banka Srbije i poslovne banke.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

14. Finansijska funkcija preduzeća
Finansijska funkcija preduzeća obuhvata tri područija:
Nabavku kapitala (finansiranje),
Upotrebu kapitala (investiranje) i
Upravljanje kapitalom (održavanje likvidnosti).
Poznavanje finansijske funkcije od izuzetne je važnosti za teoriju i politiku upravljanja finansijama preduzeća. A upravljanje finandijama preduzeća definiše se kao dispozitivna delatnost koja putem odgovarajućih sredstava nastoji da obezbedi realizaciju zadataka proizašlih iz područija finansijske funkcije, a povezanih sa postizanjem cilja preduzeća. Pojmovi koji određuju suštinu upravljanja finansijama preduzeća su: zadatak i cilj.
Zadaci se uglavnom mogu podeliti na primarne i sekundarne.
U primarne zadatke finansijske funkcije ubrajaju se zadaci neposredno povezani sa procesom poslovne reprodukcije kao što su: pribavljanje finansijskih sredstava, upotreba sredstava i usklađivanje roka raspoloživosti izvora i roka imobilizacije kredita.
U sekundarne zadatke ubrajaju se zadaci posredno povezani sa procesom poslovne reprodukcije kao što su: disponiranje noca, kontrola novcačih dokumenata, finansijsko planiranje, finansijska analiza i informisanje.
Finansijska funkcija predstavlja jednu od centralnih funkcija poslovanja budući da su novčana sredstva potrebna radi nabavek opremei radi isplata plata zaposlenima.
???? - finansijski poslovi, funkcije poslovnih finansija,...
15. Finansijka politika preduzeća
Finansijska politika preduzeća je skup načela, mera i instrumenata za ostvarivanje utvrđenih ciljeva i zadataka u tekućem finansijskom poslovanju i budučem finansijskom razvoju.
Finansijska politika je sastavni deo poslovene politike, odslikava njenu novčanu stranu usaglašena je sa poslovnom politikom firme.
Osiguravanje stavilne finansijske situacije i stabilnog finansijskog razvoja osnovni je cilj finansijske politike preduzeća. Ono se ogleda u efikasnom prikupljanju finansijskih sredstava, njihovoj planskoj raspodeli i racionalnoj upotrebi.
U širem smislu ciljevi finansijske politike su sledeći:
Nabavka sredstava,
Korišćenje novčanih sredstava,
Obezbeđivanje likvidnosti i solventnosti,
Regulisanje dužničko — poverilačkih odnosa i dr.
U pogledu ciljeva i zadataka, finansijska politika može se podeliti na:
Politiku nabavke sredstava,
Politiku upotrebe sredstava i
Politiku upravljanja sredstvima.
U pogledu vremenske dimenzije deli se na:
Kratkoročnu,
Srednjoročnu i
Dugoročnu politiku.
U pogledu funkcionalnosti na:
Politiku finansiranja,
Investicionu politiku i
Tekuću finansijsku politiku.
Investiciona politika obuhvata dugoročno ulaganje kapitala sa svim potrebnim prosuđivanjem, utvrđivanjem ciljeva, a pri čemu treba imati u vidu da se se vezivanje kapitala ne odnosi isključivo na opremu, već i na dobra, potraživanja i gotovinu.
Tekuća finansijska politika često se naziva politikom likvidnosti i ona predstavlja skup potrebnih mera koje treba da omoguće sposobnost preduzeća da u svakom trenutku ispuni dospele obaveze plaćanja.
Ciljevi i zadaci finansijske politike sprovode se i ostvaruju odgovarajućim instrumentimau koje se ubrajaju:
Finansijski planovi i programi (osnovniu instrument finansijske politike. Njima se utvrđuju tekući i budući zadaci poslovne polloitike).
Zakoni i ugovori (regulišu pitanja u oblasti finansijskog poslovanja, planiranja i razvoja. Oni su osnovni instrument regulisanja, finansijskih odnosa i novčanih tokova u preduzeću).
Statuti, pravilnici, odluke, poslovnici i uputstva za rad (čine organizacione instrumente finansijskog poslovanja preduzeća).

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

16. Finansijsko planiranje i finansijska analiza
Finansijsko planiranje predstavlja oblik iskazivanja raznih vrsta planova putem vrednosnih pokazatelja, a planiranje finansijskih sredstava objedinjuje se finansijskim planom preduzeća, koji obuhvata celokupan sistem poslovnih aktivnosti. Finansijski plan je instrument poslovne politike, koji ima informativno — koordinirajuću funkciju. Finansijski planovi donose se za određeni vremenski period i mogu biti:
Kratkoročni ili tekući finansijski planovi donose se obično za period od godinu dana i sadrže osnovne elemente i zahteve za finansiranje u tekućoj godini.
Srednjoročni finansijski planovi obuhvataju plan razvoja i plan finansiranja u petogodišnjem periodu.
Dugoročni finansijski planovi odnose se na strategiju razvoja za period od deset i više godina.
Finansijsko planiranje u procesu izrade finansijskih planova obuhvata sve ekonomske i finansijske pokazatelje: cene, investicije, akumulaciju, kredite, likvidnost itd. Finansijsko planiranje podrazumeva planiranje finansijskih tokova i finansijskih struktura.
U okviru finansijskog planiranja javljaju se kratkoročni finansijski planovi (planovi likvidnosti) i dugoročni finansijski planovi (planovi investiranja).
Uži kratkoročni finansijski plan bavi se predviđanjem usklađivanja priliva i odliva novčanih sredstava. U širem kratkoročnom finansijskom planu predviđaju se nastupajuće obaveze, potrebna sredstva i izvori dodatnih finansijskih sredstava.
U dugoročnom finansijskom planu iskazuju se izvori sredstava i njihovo vraćanje izvorima.
Finansijska analiza ili analiza finansija preduzeća čini nerazdvojni deo ekonomske analize celokupnog poslovanja. U sistemu analize celokupnog poslovanja finansijska analiza je podsistem ili process sistematskog ispitivanja i ocenjivanja rezultata i rezervi u oblasti finansiranja.
Analiza je predstavljena kao dinamički process koji neprekidno teče i iz koga neprekidno proističu informacije o poslovnim problemima tokom poslovanja. Nisu dovoljne samo analize po završenom računu, već se moraju raditi i mesečne, dekadne pa čak i dnevne analize.
Finansijska analiza obuhvata tri osnovna segmenata mikrofinansija:
Analizu novčanih tokova,
Analizu finansijkog rezultata,
Analizu finansijskog položaja.
17. Finansijsko upravljanje i odlučivanje
Finansijsko upravljanje podrazumeva regulisanje poslovnih procesa na osnovu finansija. U našem privrednom sistemu ovakav uticaj ispoljava se u odlučivanju o dobiti. Finansijsko upravljanje usko je povezano sa finansijskim odlučivanjem.
Finansijsko odlučivanje po pravilu se temelji na određenim načelima kao što su načelo: racionalnog finansiranja, načelo rentabilnosti, načelo sigurnosti i načelo likvidnosti.
Načelo racionalnog finansiranja predstavlja pribavljanje finansijskih sredstava najpovoljnijom kombinacijom sopstvenih i tuđih resursa.
Načelo rentabilnosti podrazumeva ulaganje finansijskih sredstava u one ekonomske poslove koji najviše doprinose uvećanju sredstava.
Načelo sigurnosti podrazumeva ulaganje finansijskih resursa u ekonomske poslove koji obezbeđuju najsigurniji povraćaj uloženih resursa uz najniži nivo rizika.
Načelo likvidnosti označava sposobnost preduzeća da raspoloživim finansijskim sredstvima u svakom trenutku udovolji dospelim obavezama plaćanja.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

16. Finansijsko planiranje i finansijska analiza
Finansijsko planiranje predstavlja oblik iskazivanja raznih vrsta planova putem vrednosnih pokazatelja, a planiranje finansijskih sredstava objedinjuje se finansijskim planom preduzeća, koji obuhvata celokupan sistem poslovnih aktivnosti. Finansijski plan je instrument poslovne politike, koji ima informativno — koordinirajuću funkciju. Finansijski planovi donose se za određeni vremenski period i mogu biti:
Kratkoročni ili tekući finansijski planovi donose se obično za period od godinu dana i sadrže osnovne elemente i zahteve za finansiranje u tekućoj godini.
Srednjoročni finansijski planovi obuhvataju plan razvoja i plan finansiranja u petogodišnjem periodu.
Dugoročni finansijski planovi odnose se na strategiju razvoja za period od deset i više godina.
Finansijsko planiranje u procesu izrade finansijskih planova obuhvata sve ekonomske i finansijske pokazatelje: cene, investicije, akumulaciju, kredite, likvidnost itd. Finansijsko planiranje podrazumeva planiranje finansijskih tokova i finansijskih struktura.
U okviru finansijskog planiranja javljaju se kratkoročni finansijski planovi (planovi likvidnosti) i dugoročni finansijski planovi (planovi investiranja).
Uži kratkoročni finansijski plan bavi se predviđanjem usklađivanja priliva i odliva novčanih sredstava. U širem kratkoročnom finansijskom planu predviđaju se nastupajuće obaveze, potrebna sredstva i izvori dodatnih finansijskih sredstava.
U dugoročnom finansijskom planu iskazuju se izvori sredstava i njihovo vraćanje izvorima.
Finansijska analiza ili analiza finansija preduzeća čini nerazdvojni deo ekonomske analize celokupnog poslovanja. U sistemu analize celokupnog poslovanja finansijska analiza je podsistem ili process sistematskog ispitivanja i ocenjivanja rezultata i rezervi u oblasti finansiranja.
Analiza je predstavljena kao dinamički process koji neprekidno teče i iz koga neprekidno proističu informacije o poslovnim problemima tokom poslovanja. Nisu dovoljne samo analize po završenom računu, već se moraju raditi i mesečne, dekadne pa čak i dnevne analize.
Finansijska analiza obuhvata tri osnovna segmenata mikrofinansija:
Analizu novčanih tokova,
Analizu finansijkog rezultata,
Analizu finansijskog položaja.
17. Finansijsko upravljanje i odlučivanje
Finansijsko upravljanje podrazumeva regulisanje poslovnih procesa na osnovu finansija. U našem privrednom sistemu ovakav uticaj ispoljava se u odlučivanju o dobiti. Finansijsko upravljanje usko je povezano sa finansijskim odlučivanjem.
Finansijsko odlučivanje po pravilu se temelji na određenim načelima kao što su načelo: racionalnog finansiranja, načelo rentabilnosti, načelo sigurnosti i načelo likvidnosti.
Načelo racionalnog finansiranja predstavlja pribavljanje finansijskih sredstava najpovoljnijom kombinacijom sopstvenih i tuđih resursa.
Načelo rentabilnosti podrazumeva ulaganje finansijskih sredstava u one ekonomske poslove koji najviše doprinose uvećanju sredstava.
Načelo sigurnosti podrazumeva ulaganje finansijskih resursa u ekonomske poslove koji obezbeđuju najsigurniji povraćaj uloženih resursa uz najniži nivo rizika.
Načelo likvidnosti označava sposobnost preduzeća da raspoloživim finansijskim sredstvima u svakom trenutku udovolji dospelim obavezama plaćanja.
??? - Upravljanje novčanim sredstvima preduzeća

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

18. Finansijska tržišta
Finansijsko tržište jeste organizovani tržišni proctor na kome se susreću ponuda i tražnja finansijsko — novčanih sredstava i formira cina tržišne alokacije finansijskih sredstava. Prema predmetu poslovanja finansijsko tržište može se podeliti na:
Novčano tržište — predstavlja tržište slobodnih novčanih sredstava i kratkoročnih hartija od vrednosti, koji se nude i traže za održavanje likvidnosti, za proizvodnju i robni promet.
Devizno tržište — predstavlja tržišni prostor na kome se usklađuje ponuda i tražnja deviza, obavlja kupovina i prodaja stranih sredstava plaćanja i utvrđuje devizni kurs.
Tržište kapitala — predstavlja specijalizovano tržište dugoročnih novčanih sredstava i dugoročnih hartija od vrednosti, na kome se modifikuju investiciona ulaganja kompanija i preduzetnika i usmeravaju slobodni finansijski resursi u najrentabilnije investicione projekte. Tržište kapitala obuhvata tržište dugoročnih hartija od vrednosti, kreditno — investiciono tržište i hipotekarno tržište.
Na hipotekarnom tržištu trguje se hipotekarnim kreditima i založnicama. Na kreditno — investicionim tržištima trguje se dugoročnim investicionim kreditima. A na tržištu dugoročnih hartija od vrednosti trguje se akcijama i obveznicama, i postoje primarno i sekundarno tržište tj. kupovina iz prve ruke i kupovina iz druge ruke.
Novčano tržište obuhvata veći broj segmenata i to:
Kreditno tržište
Eskontno tržište
Lombardno tržište
Tržište novca
Primarno tržište
Na finansijskim tržištima obavljaju se promptni poslovi i terminski poslovi.
Promptni poslovi transakcija obavljaju se odmah, odnosno u roku od dva do pet radnih dana od dana zaključivanja posla, uz rizik ne izvršavanja doznaka, dok se kod terminskih poslova pored rizika javljaju kamatni i kursni rizik.
19. Novčano tržište
Novčano tržište je ono tržište na kome se traže i nude kratkoročna novčana sredstva. Ono obuhvata ukupnu ponudu i tražnju novčanih sredstava, finansijske instrumente, kao i finansijske transakcije koje se obavljaju između pravnih i fizičkih lica, između preduzeća i stanovništva na jednoj strain i države i centralne banke na drugoj strain.
Struktura i razvoj novčanog tržišta usko su povezani sa razvojem robne i proizvodnje i robnog tržišta. U svojim prvim fazama novčano tržište se javlja u bankama koje raspolažu koncentrisanim novčanim sredstvima svojih komitenata.
- Savremeno novčano tržište, predstavlja deo kreditnog sistema i osigurava intenzivniju i bržu cirkulaciju postojećeg novca na računima kod banke u rokovima korišćenih kratkoročnih kredita. Time se osiguravaju: veći broj plaćanja i veća likvidnost raspoloživih sredstava postojeće novčane mase.
- Kratkoročni vrednosni papiri predstavljaju instrumente novčanog tržišta. Oni su jedini instrumenti novčanog tržišta, koje njihov vlasnik može u svako doba pretvoriti u novac.
- Savremeno novčano tržište je otvoreno tržište na kome se transakcije odvijaju između prodavca i kupca, bez posebne procedure ispitivanja kreditne sposobnosti dužnika. Na novčanom tržištu sve transakcije se zasnivaju na postojećoj ceni novca te onaj ko plati tržišnu cenu novca dobija novac tj. vrednosni papir na kratak rok.
- Kontrolu rada novčanog tržišta obavlja centralna banka putem eskontne stope i politikom otvorenog tržišta.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

20. Devizno tržište
Sve dok budu postajale nacionalne valute, postojaće i potreba da se one razmenjuju. Potreba da se jedna valuta pretvori u drugu radi obavljanja neke međunarnodne transakcije prouzrukovala je osnivanje deviznog tržišta u zemlji i pojavu subjekata na njemu.
Devizno tržište stvara uslove za veću samostalnost domaćih privrednih subjekata i za veći uspeh u zaključivanju i obavljanju poslova sa inostranstvom.
Ako je devizno tržište uspostavljeno kao slobodno, ono omogućava formiranje realnog kursa. Devizni kurs se formira u skladu sa ponudom i tražnjom.
Devizno tržište se obično definiše kao tržište na kojem se vrši kupoprodaja specijalne vrste robe, tj. deviza. Devizni kurs se formira, kao i cena sveke druge robe, pod uticajem ponude i tražnje i predstavlja cenu jedinice strana valute izražene brojem jedinica domaće valute.
Kontakti domaćih i stranih rezidenata čine osnovi za postojanje deviznog tržišta. Raslikuje se organizovano i neorganizovano devizno tržište. Neorganizovanim se smatra ono devizno tržište koje nema posebno organizovano mesto za obavljanje deviznih poslova, dok se pod organizovanim podrazumevaju posebno organizovane devizne berze koje su često prostorno i vremenski povezane sa efektivnim berzama.
Takođe postoji i tzv. crno devizno tržište koje takođe može biti devizno, ali van zvaničnih deviznih tokova.
??? - Funkcionisanje I subjekti deviznog tržišta
21. Tržište kapitala
Tržište kapitala predstavlja tržište srednjoročnih i dugoročnih finansijskih sredstava. U najširem smislu reči, na ovom tržištu nudi se novac za zaduživanje na duži rok. U užem smislu to je tržište akcija i obveznica.
Tržište kapitala je tržište dugoročnih hartija od vrednosti, čiji su najznačajniji instrumenti akcije i obveznice.
Može biti spontano, kada se poslovi obavljaju neposredno izmedju zainteresovanih strana ili organizovano, kada je reč o berzama hartije od vrednosti, odnosno o efektnim berzama.
Organizovana tržišta, koja inače nisu strogo formalizovana, nazivaju se vanberzanskim tržištima (tržišta preko šaltera).
Na tržištu kapitala novčana sredstva se traže i nude dugoročno. U zavisnosti od toga da li se hartije pojavljuju prvi put ili se vrši njihova preprodaja, razlikuju se primarno i sekundarno tržište kapitala.
22. Hartije od vrednosti na tržištu kapitala
Na tržištu hartija od vrednosti postoje:
Akcije
Obveznice
Akcija je hartija od vrednosti koja glasi na deo akcionarskog kapitala, a kupac tog papira stiče vlasništvo nad njim. Odluku o emisiji akcija donosi nadležni organ akcionarskog društva.
Akcije sadrže: plašt akcije i kuponski tabak.
One mogu biti:
Osnivačke ili akcija prve emisije — redovna je i sa pravom glasa.
Obične akcije — imaocu daje pravo na učešće u upravljanju, pravo na učešće u dobiti akcionarskog društva i pravo na deo likvidacione mase.
Prioritetne akcije — daje prvenstvo pri isplati određenog iznosa u odnosu na obične akcije.
Obveznice su hartije od vrednosti kojima se emitent obavezuje da će njihov imalac u roku njihovog dospeća isplatiti primljeni iznos nominalne vrednosti i ugovorene kamate. One mogu biti:
Prema načinu obezbeđenju prava mogu biti: garantovane, negarantovane i hipotekarne,
Prema roku dospeća: kratkoročne i dugoročne,
Prema načinu ostvarivanju prava na kamatu: sa fiksnom ili varijabilnom kamatom, koja se može isplatiti odjednom ili u kamatnim periodima,
Prema načinu ostvarivanje prava na povraćaj: jednokratne ili u ratama,
Prema nekim posebnim pravima iz obveznica: participativne i zamenljive.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

23. Hartije od vrednosti na tržištu novca
Hartije od vrednosti mogu biti:
Blagajnički zapis
Certifikat o depozitu
Finansijski derivati
Blagajnički, komercijalni, odnosno državni zapis je dužnička hartija od vrednosti kojom se emitent obavezuje da će imaocu tog papita u roku dospeća platiti odgovarajući iznos naznačen na zapisu. Blagajničke zapise može emitovati centralna banka, poslovna banka i druge finansijske organizacije, dok komercijalne zapise emituju preduzeća, a državne zapise savezna država.
Ove hartije od vrednosti uglavnom se emituju radi prikupljanja novčanih sredstava u relativno kratkom roku, a odluku o njihovom emitovanju donosi nadležni organ.
Certifikat o depozitu takođe je zajmovno — dužnička hartija od vrednosti, kojim se emintent obavezuje da imaocu tog papira isplati iznos deponovanih sredstava sa kamatom i u roku utvrđenom ugovorom. Njega može kupovati pravna i fizička lica, a izdaje ga banka ili druga finansijska organizacija na osnovu odluke o emisiji.
Finansijski derivati su terminski ugovori i opcije. Finansijski terminski ugovor o terminskoj prodaji robe, zlata ili drugih plemenitih elemenata, deviza i hartija od vrednosti predstavlja ugovor kojim se jedna strana obavezuje da proda, a druga da njegovu cenu plati tačno određenog dana.
24. Berze – pojam i podela
Berza predstavlja posebno stalno tržište na kome se po unapred utvrđenim pravilima i vremenskim sekvencama kupuje i prodaje određena roba. Kupovina i prodaja su predmet poslovanja berze shodno statute i pravilima. U berzanske transakcije spadaju novac, devize, vrednosni papiri, kao i razne vrste robe.
Sve berzanske poslove obavljaju članovi berze sa posrednicima koji se nazivaju brokeri.
Prema predmetu berze se mogu podeliti na:
Efektne berze
Devizne berze
Novčane berze
Robne berze
Na efektnoj berzi predmet poslovanja čine razni oblici vrednosnih papira, kao što su obveznice, akcije, certifikati itd.
Na deviznim berzama usklađuje se ponuda i tražnja deviza i utvrđuje devizni kurs. Na deviznom tržištu sve devizne transakcije obavljaju brokeri, koji rade kao posrednici u svoje ime i za svoj račun. Takođe učestvuju i dileri, kao posebni trgovci deviza. Na deviznim berzama obavljaju se promptni i terminski poslovi. Promptni obuhvataju svaku kupovinu i prodaju deviza koja se obavlja odmah ili najkasnije 2 dana od dana zaključivanja kupoprodaje. Terminski poslovi predstavljaju svaku kupovinu i prodaju deviza, ali bez intervencija centralne banke u procesu formiranja deviznog kursa.
Treba posebno izdvojiti specializovane ili mešovite robne berze na kojima se obavlja promet pamuka, vune, zlata, kafe itd.
25. Funkcionalne berze
Za sada bez dobrog odgovora

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

26. Berzansko poslovanje
Za sada bez dobrog odgovora
27. Berze i berzansko poslovanje u Jugoslaviji
Za sada bez dobrog odgovora

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

31. POJAM, ZADACI I FUNKCIJE CENTRALNE BANKE
Centralna banka neposredno reguliše i usmerava monetarno – kreditne tokove u nekoj zemlji. Centralna banka se javlja kao “banka banaka” i kao “banka države” . Ona je neprofitna institucija i uspostavlja odnose samo sa državom. Dve osnovne funkcije centralne banke su : vođenje monetarne politike i funkcija “poslednjeg utočista banaka” . Zadaci centralne banke su: Monetarna politika, stabilnost valute, finansijska disciplina i ostali zadaci
32. STATUS, FUNKCIJE, NADLEŽNOSTI I ODGOVORNOSTI NARODNE BANKE
Statutom Narodne banke Srbije utvrđuju se: osnovne odredbe,
organi Narodne banke Srbije,
organizacija i rad Narodne banke,
propisi i drugi akti,
odnos Narodne banke prema Skupštini i Vladi
imovina, kapital, prihodi, rashodi i rezerve NBS
javnost rada i informisanje
prelazne odredbe
završne odredbe
Funkcije Nardodne banke Srbije su: utvrđuje i sprovodi monetarnu politiku
Samostalno void politiku kursa dinara
Čuva i upravlja deviznim rezervama
Izdaje novčanice i kovani novac
Unapređuje funkcionisanje platnog prometa
Izdaje i oduzima dozvole za rad
Obavlja Zakonom utvrđene poslove
Obavlja druge poslove utvrđene Zakonom
Obaveze Narodne banke Srbije prema Narodnij skupštini I Vladi su:
NBS dostavlja program za monetarnu politiku naredne godine Skupštini najkasnije do 15. decembra tekuce godine
NBS podnosi Skupštini izveštaj o poslovanju I rezultatima rada najkasnije do 30. juna
NBS podnosi Skupštini godišnji izveštaj o stanju u ukupnom finansijskom zemlje najkasnije do 30. juna
NBS dostavlja finansijski plan za narednu godinu Narodnoj skupstini najkasnije do 30. decembra tekuće godine

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

33. ORGANIZACIJA, UPRAVLJANJE I RUKOVOĐENJE NBS
NBS radi izvršenja svojih funkcija obrazuje sledece organizacione jedinice
Sektor za poslove monetarnog sistema
Sektor za devizne poslove I odnose sa inostranstvom
Sektor za poslove kontrole
Generalni sekretarijat
Internu reviziju
Centar za istraživanje
Informacionu tehnologiju
…
34. UTVRĐIVANJE MONETARNO KREDITNE POLITIKE
Za sada bez dobrog odgovora :)

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

35. REGULISANJE KOLIČINE NOVCA
U cilju regulisanja količine novca Narodna banka:
- sprovodi operacije na otvorenom tržistu
- vrši reeskont domaćih I inostranih prenosivih kratkoročnih hartija od vrednosti
- refinansira kredite
- izdaje I povlači blagajničke zapise
- kupuje I prodaje inostrana sredstva plaćanja
- utvrđuje obaveznu rezervu banaka kod NBS
- utvrđuje opštu eskontnu stopu I druge kamatne stope NBS
36. REGULISANJE LIKVIDNOSTI U PLAĆANJIMA SA INOSTRANSTVOM
Na osnovu utvrđene devizne politike vlade a radi odrzavanja likvidnosti u plaćanjima sa inostranstvom Narodna banka Srbije:
utvrđuje iznos stalnih I tekućih deviznih rezervi za održavanje likvidnosti u međunarodnim plaćanjima
odlučuje o korišćenju tekućih deviznih rezervi I predlaže nacin njihovog korišćenja
reguliše obavljanje platnog prometa sa inostranstvom
reguliše uslove I način intervencije na deviznom tržištu
Obezbeđuje sprovođenje platnih I finansijskih sporazuma sa inostranstvom
propisuje ovlašćenja bankama
propisuje druge mere radi sprovođenja devizne politike

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

37. PRIHODI RASHODI I FONDOVI NARODNE BANKE
Narodna banka ostvaruje prihode:
- od kamate u inostranstvu
- od kamate na kredite
- od naknade za vršenje usluga
- kupovinom I prodajom hartija od vrednosti
- od pozitivnih kursnih razlika
- od ostalih prihoda
Iz prihoda koje ostvari NBS podmiruje sledeće rashode:
- kamate I druge troškove po inostranim kreditima
- kamate na sredstvima koje se drže kod NBS
- kamate I drugi troškovi po hartijama od vrednosti
- troškove izrade novčanica
- materijalne I nematerijalne troškove
- negativne kursne razlike
- zarade radnika NBS
- ostale troškove koje NBS ima u svom poslovanju
38. KONTROLNA FUNKCIJA I POSEBNA OVLAŠĆENJA NARODNE BANKE
Narodna banka Srbije vrši kontrolu boniteta I zakonitosti poslovanja banaka. Pri vršenju kontrole NBS ima pravo uvida u poslovne knjige I drugu dokumentaciju banaka I drugih finansijskih organizacija. NBS obavezuje banku da u slučaju eventualnih nepravilnosti sprovede jednu ili više aktivnosti I to:
svoje poslovanje uskladi sa propisima
poveća iznos osnivačkog kapitala
privremeno obustavi kreditiranje
obustavi davanje kredita u određenom periodu

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

39. OSNIVANJE I PREDMET POSLOVANJA POSLOVNE BANKE
Poslovne banke se zasnivaju na sopstvenim finanskijskim sredstvima (kapital). Zbog toga su aktivnosti ovih banaka sopstveni poslovi. Poslovne banke mogu biti vlasnici I suvlasici ili suvlasnici mnogih preduzeća. Poslovne banke organizovane su kao akcionarska društva koja obavljaju kratkoročne I dugoročne bankarske poslove.
40. Organizacija, upravljanje i rukovodjenje poslovnom bankom
Organizacioni delovi se javljaju u vidu glavnih filijala, filijala, poslovnih jedinica, ekspozitura I dr. Organizaciona struktura I način poslovanja banke uređeni su statutom banke, koji utvrđuje:
- organizaciju i način rada banke
- pitanja o kojima odlučuje skupština banke
- mere organa banke za utvrđivanje likvidnosti
- pitanja o kojima odlučuju drugi organi
- pravo, obaveze i odgovornosti direktora
- ovlašćenja za potpisivanje i zastupanje banke
- način vršenja unutrašnje kontrole
- način postupanja sa poslovnom tajnom banke
- postupak donošenja akata banke
- druga pitanja u vezi sa poslovanjem banke
Upravljanje bankom ostvaruje se preko:
Skupštine
Upravnog odbora
Nadzornog odbora
Direktora banke
Skupština banke sastavljena je od osnivača banke koji imaju pravo upravljanja. Članstvo u skupštini reguliše se statutom, minimalnim brojem akcija, kao uslova za članstvo.
Upravni odbor sastoji se od članova koji su osnivači banke i koji imaju akcije sa pravom upravljanja.
bankarskih stručnjaka. U nadzorni odbor ne može biti izabran neko ko je član upravnog odbora.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

41. Pojam i vrste bankarskih poslova
Pod bankarskim poslovima podrazumevaju se poslovi koje banke obavljaju po tradiciji ili na osnovu zakonske regulative. Postoji vise kriterijuma za njihovu podelu:
- bilansni kriterijum
- funkcionalni kriterijum
- vremenski kriterijum
Prema bilansnom kriterijumu:
- pasivni
- aktivni
- neutralni i
- sopstveni.
Prema funkcionalnom kriterijumu:
- poslovi mobilizacije i koncentracije sredstava
- kreditni poslovi
- komisioni poslovi
- sopstveni poslovi
Prema vremenskom kriterijumu:
- kratkoročni
- srednjoročni
- dugoročni

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

42. Pasivni bankarski poslovi
Banke obavljaju pasivne bankarske poslove vršeći funkciju mobilizacije I koncetracije slobodnih finansijskih sredstava.
Kreditni potencijal banke se shvata kao onaj iznos sredstava koji se može plasirati putem kredita iz finansijskog potencijala a da se u isto vreme obezbedi likvidno I solventno poslovanje banke.
Pasivni bankarski poslovi se dele na:
kratkoročne
dugoročne
Najznačajniji kratkoročni pasivni bankarski poslovi su:
- depozitni poslovi
- emisija novca
- uzimanje kredita
- kratkoročni vrednosni papiri
- kratkoročni krediti od drugih banaka.
U dugoročne pasivne bankarske poslove spadaju:
- emisija dugoročnih hartija od vrednosti
- prikupljanje oročenih i ograničenih depozita
- prikupljanje fondova, depozita i dugoročnih sredstava
- inostrani dugoročni krediti
- emisija založnica.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

43. Aktivni bankarski poslovi
Aktivni bankarski poslovi mogu se posmatrati:
kratkoročno i
dugoročno.
Najznačajniji kratkoročni aktivni bankarski poslovi su:
- eskontni kredit
- lombardni kredit
- akceptni kredit
- rambusni kredit
- kontokorentni kredit
- avalni kredit
- vinkulacioni kredit
- faktoring i
- kratkoročne hartije od vrednosti.
Najznačajniji dugoročni akrivni bankarski poslovi su:
- hipotekarni kredit
- građevinski kredit
- investicioni kredit
- konzorcijalni kredit
- stambeni kredit
- forfetiranje
- potrošački kredit i
- portfolio investicije.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

44. Neutralni bankarski poslovi
Smatra se da su neutralni ili uslužni poslovi najstariji bankarski poslovi, koji se mogu obavljati u svoje ili tuđe ime, ali uvek za tuđ račun.
Politika uslužnih poslova je orijentisana na korišćenje postojećeg potencijala. Cilj je porast kreditnog potencijala.
Uobičajna je podela neutralnih poslova na:
- posredničke
- komisione bankarske poslove.
Karakteristika posredničkih bankarskih poslova je da ih banka obavlja u tuđe ime i za tuđ račun, uz naplatu odgovarajuće naknade.
Komisione neutralne bankarske poslove banka obavlja u svoje ime ali za tuđ račun. Najznačajniji komisioni neutralni bankarski poslovi su:
- emisija obveznica i drugih hartija od vrednosti
- izdavanje kreditnih pisama i otvaranje akreditiva
- izdavanje garancija garantnih pisama
- čuvanje i upravljanje vrednostima.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

45. Sopstveni bankarski poslovi
Sopstvene bankarske poslove banke obavljaju u svoje ime i za svoj račun. Kod sopstvenih poslova banke su usmerene ka optimizaciji profita. U tu svrhu banke se direktno uključuju u proizvodni, robni i uslužni promet. Moguće je uključivanje banke u berzanske transakcije, koje banka vrši direktno.
S obzirom na vremensku dimenziju ovih poslova, razlikuju se:
kratkoročni i
dugoročni sopstveni bankarski poslovi.
U kratkoročne sopstvene bankarske poslove ubrajaju se:
- arbitražni poslovi
- berzanski poslovi (svič i svop)
- spekulacije sa hartijama od vrednosti i
- trgovanje i participacija u poslovima komitenata.
Svič je robni posao sa inostranstvom koji omogućuje nekoj zemlji da u režimu kliringa dodje do konvertibilnih valuta, a njenim izvoznicima do zarade na osnovu kursne razlike izmedju deviza i robnih cena. Ralika se naziva svič premija.
Svop poslove banke obavljaju na deviznim tržištima, gde se u isto vreme i sa istim partnerom zaključuje posao kupovine odredjenog iznosa deviza. Cilj je zarada ili na kursu ili na kamatama.
U dugoročne sopstvene bankarske poslove spadaju:
- osnivanje sopstvenog preduzeća u cilju maksimiziranja profita
- učestvovanje u kapitalu drugih reduzeća, kupovinom njihovih akcija.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

46. Finansijski I kreditni potencijal banke
Finansijski potencijal I finansijski plasmani su najznačajniji, a u isto vreme i najširi agregati.
Finansijski potencijal može se definisati kao ukupnost izvora sredstava koje banka transferiše u različite vrste plasmana finansijske plasmane. Finansijski potencijal i finansijski plasmani predstavljaju dve strane bankarskog bilansa. Finansijski potencijal može se poistovetiti sa ukupnom pasivom,a finansijski plasmani sa ukupnom aktivom.
Bankarski agregati mogu se posmatrati:
statički i
dinamički.
Statički posmatrano, ukupni plasmani moraju biti pokriveni izvorima sredstava, tako da banka može povećavati plasmane jedino na osnovu prethodno ostvarenog povećanja svojih izvora.
Ako se navedeni bankarski agregati posmatraju dinamički, postoji značajan povratni efekat imeđu plasmana i izvora banaka.
Kreditni potencijal se definiše kao veličina raspoloživih sredstava banke, koje ona može plasirati u vidu kredita ili drugih plasmana, a da pri tome ne ugrozi likvidnost i solventnost, održavajući propisanu stopu obaveznih rezervi.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

47. Bankarska analiza bilansa
Za poznavanje bankarskog poslovanja uslov je da se upozna bilans banke. Bilansom su obuhvaćeni stanje i promene sredstava, izvora sredstava, prihoda I rashoda I finansijskog rezultata.
Razlikuju se dve osnovne vrste bilansa:
bilans stanja i
bilans uspeha.
Stanje i promene sredstava i izvora sredstava banke nalaze se u okviru bilansa stanja, dok se prihodi, rashodi i finansijski rezultat prikazuju u bilansu uspeha. Prvo se obrađuje bilans stanja, a zatim bilans uspeha. Finansijski rezultat iz bilansa uspeha unosi se u bilans stanja- gubitak u aktivi, a neraspoređena dobit u pasivi.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

48. Fondovi banke
Fond javlja se kao uslov za osnivanje i početak rada banke, a kasnije postaje i garant ispunjenja njenih obaveza. Fond je faktor gradjenja poverenja u banku. Zbog toga je neophodno da banka uskladi rast fonda sa obimom aktivnosti, što se naziva kapitalizacija.
Kapitalizacija se posmatra preko stepena kapitalizacije. Stepen kapitalizacije vrednuje se pomoću stope kapitalizacije. Stopa kapitalizacije predstavlja odnos između obima kapitala banke i ukupne bilansne aktive. Fond se nalazi u pasivi banke.
Izvori finansiranja kapitalnih fondova mogu biti:
inrerni i
eksterni.
Nastariji interni izvor kapitalnih fondova je ostvareni neto prihod ( ukupni prihodi – ukupni rashodi) umanjen za isplaćene dividende akcionarima.
Eksterni izvori javljaju se u vidu različitih oblika tržišno mobilisanog kapitala u konkretnu banku, kao i kapitala formiranog po osnovu odluka i preporuka određenih institucija.
Velike banke oslanjaju se više na eksterne izvore, a nove banke na interne izvore finansiranja.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

49. Pojam, suština i vrste kreditiranja
Kredit predstavlja dužničko-poverilački odnos u kome poverilac ustupa dužniku izvesnu vrednost na određeno vreme I uz odgovarajuću kamatu.
Krediti se mogu posmatrati sa aspekta:
obezbedjenja (osiguranja) kredita
metoda otplate kredita
namene kredita
ostale vrste kredita
Sa aspekta obezbeđenja kredita mogu biti:
- osigurani (imaju pokriće u vidu zaloga- nepokretnosti, oprema, potraživanja)
- neosigurani (koriste se u poslovima sa velikim preduzećima)
Sa aspekta metoda otplate kredita mogu biti:
jednokratni (kratkoročni krediti čija se glavnica isplaćuje na dan dospeća, a kamata može da se plaća i na kraće vremenske periode)
višekratni (dugoročni krediti i oni predstavljaju isplatu kredita na rate)
Sa aspekta namene kredita, mogu biti: - privredni ( komercijalni, industrijski i agrarni)
- potrošački ( kratkoročni krediti koje koristi stanovništvo)
- stambeni ( dugoročni krediti sa visokim stepenom osiguranja)
Sa aspekta ostalih vrsta kredita mogu biti:
zavisno od toga da li se direktno transferišu na račun debitora po osnovu sklopljenog ugovora
na bazi kupovine specijalnih hartija od vrednosti od komitenata
na osnovu kupovine komercijalnih papira od proizvođača ili trgovca

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

50. OSNOVNA NAČELA BANKARSKOG POSLOVANJA
Bankarska načela su :
likvidnosti, što podrazumeva da je banka u stanju da plaća svoje dospele obaveze
sigurnosti, tj. da banka uvek obezbeđuje odgovarajuće pokriće od svojih komintenata
rentabilnosti, koje se svodi na zahteve da banka prihodima pokriva rashode
poslovnosti, efikasnosti, javnosti
51. VRSTE, UČESNICI I NAČELA PLATNOG PROMETA
U poslove platnog prometa ubrajaju se:
- otvaranje I ukidanje računa
- plaćanje sa jednog računa na drugi
- evidentrianje prometa na računima
- praćenje likvidnosti učesnika I nosilaca platnog prometa
- drugi poslovi utvrđeni Zakonom
U platnom prometu glavni učesnici kod nas su: nalogodavac, banka i primalac
52. NOSIOCI PLATNOG PROMETA I RAČUNI ZA OBAVLJANJE PL. PROMETA
Nosioci platnog prometa mogu biti: Narodna banka Srbije, banke i druge finansijske organizacije, preduzeća PTT saobraćaja.
RAČUNI ?

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

53. OPERATIVNO OBAVLJANJE I INSTRUMENTI PLATNOG PROMETA
Instrumenti platnog prometa mogu biti: gotovinski i bezgotovinski Gotovinski su: nalog za uplatu i nalog za isplatu Bezgotovinski su: Nalog za prenos i nalog za naplatu
54. PLANIRANJE I POSLOVNA I RAZVOJNA POLITIKA BANKE
Bitne karakteristike su:
transformacija sredstava
evaluacja trazilaca zajmova
osiguranje bankarskih poslova
pravnom koncipiranju ugovora koji se odnose na depozite i zajmove
Poslovna I razvojna politika banke mora da prati tržišne karakteristike poslovanja gde će poseban akcenat imati pračenje tendencija u funkcionisanju finansijskih tržišta I finansijskih institucija.
55. UPRAVLJANJE KREDITNIM POTENCIJALOM
Kreditna analiza ima za cilj da utvrdi kreditnu sposobnost tražioca kredita I da time ustanovi stepen kreditnog rizika. Kreditnio rizik sastoji se u verovatnoći da kredit neće biti vraćen u roku dospeća

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

56. DEPOZITNI POTENCIJAL BANKE
Depozitni izvori su najstariji u isto vreme I najznačajniji deo finansijskog potencijala banaka. Nekada su banke primale na čuvanje novac, dragocenosti I druge vrednosti I za njih naplaćivale kamatu. Sa razvojem bankarstva, bankarska funkcija obezbeđenja vrednosti transformisala se u funkciju mobilizacije štednje I akumulacije. Na taj način depozit postaje potraživanje nebankarskog sektora prema bankama za iznos novčanih sredstava na računima banaka.
57. AKCIJSKI POTENCIJAL BANKE
Akcijski potencijal banke predstavlja njenu akcijsku mogućnost I sposobnost da odgovori na određene bankarske obaveze. Akcijski potencijal banke čine akcije koje mogu biti obične I prioritetne. Obične su one koje svojim vlasnicima daju pravo upravljanja I pravo na dividendu, a prioritetne akcije daju pravo na prioritet pri raspodeli dividende u slučaju likvidacije banke.
58. POVEZANOST BANKE SA FINANSIJSKIM TRŽIŠTEM I FIN. BERZAMA
Finansijsko tržiđte je organizovani prostor na kome se korišćenjem I kombinacijom odgovarajućih metoda I instrumenata sučeljavaju ponuda I tražnja novčanih I akumulacionih fondova izmedju finansijski suficiranih I finansijski deficiranih transaktora.
Za razliku od finansijskih tržišta, berze su tržišta na kojima se po utvrđenim pravilima kupuje I prodaje određena roba.

POČETAK

SLEDEĆA

PRETHODNA

ODGOVORI/REŠENJA IZ MONETARNE EKONOMIJE I BANKARSTVA

59. INFORMACIONI SISTEM U BANCI
Informacioni sistemi u bankama su pod snažnim uticajem privrednog sistema zemlje, a to znači da je njegova efikasnost određena faktorima ekonomske, političke I socijalne prirode, kao I merama monetarno-kreditne politike. Izvori informacija su: bilans centralne banke, bilansi poslovnioh banaka, finansijski izveštaji itd.
60. RAZVOJ BEZGOTOVINSKOG I ELEKTRONSKOG PLAĆANJA
Elektronsko bankarstvo predstavlja sistem elektronskog prenosa sredstava (platni promet) i automatizaciju bankarskog poslovanja.
Oblici elektronskog poslovanja su: EFT/POS , ATM , HOME BANKING

Sablon

Sablon

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Odgovori

Sablon | Sablon | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori | Odgovori